HERNING (Tipsbladet): Thomas Thomasberg var, meget sjældent for en cheftræner, kampens bedste for sit hold, da Tipsbladet umiddelbart efter slutfløjtet i Herning offentliggjorde vores vurdering af den hæsblæsende guld-afgørende fodboldkamp, der gav FC Midtjylland mesterskabet under næsten så dramatiske omstændigheder, som man overhovedet kunne forestille sig.
Og da blandt andre Tipsbladet talte med den lykkelige, øl-badede FCM-cheftræner en times tid efter kampen, var Thomasberg som vanligt så meget i cheftræner-modus, at han lige huskede at vurdere Silkeborgs efter hans mening overraskende scoringer og et FCM-hold, Thomasberg er stensikker på bliver endnu bedre i den kommende sæson.
Men inden da havde cheftræneren været en tur oppe på tribunen nær pressepladserne for at hilse på familien og forældrene, der havde taget turen til stadion.
- Ja, det var min mor og min far. Min far, han har ikke været til fodboldkamp siden pokalfinalen [Randers FC's]. Jeg fik efter ti minutters snak overbevist ham om, at det var en god idé. Jeg er ikke sikker på, at han kommer til at se så mange flere fodboldkampe live, siger Thomas Thomasberg.
- Han har selv været fodboldspiller og træner, så han er en, jeg kan spare med i forhold til nogle af tingene. Så det var bare en glæde. Og jeg kunne også se en tåre, da jeg kom derop. Det var bare fedt, at han kunne være med til at dele det her, siger Thomas Thomasberg, der midt i den kæmpestore glæde over mesterskabet sendte en hilsen til familien, der i perioder ikke ser deres ægtemand, far og søn så ofte.
- Der husker man også lige, at der er en familie, som står igennem lidt. Selvfølgelig gør man det. Det er jo mange timer, vi bruger på det her arbejde. Det leverer en kæmpe opbakning og lider da nogle afsavn. Heldigvis har jeg en søn, der også er med rundt til alle kampene, og et par piger og en kone, der også i grove træk følger os i tykt og tyndt. Det betyder meget, for et Superliga -job, det er altså et job, der kræver mange timer og ressourcer, siger Thomas Thomasberg.
FC Midtjylland vandt mesterskabet på ganske usandsynlig vis ved at spille 3-3 med Silkeborg i en nervepirrende, hæsblæsende kamp, et resultat der lige nøjagtig var nok, da Brøndby højst overaskende tabte 2-3 til et ihærdigt kæmpende og frisk spillende AGF-mandskab.